Vad håller hon på med?
Hon sa att hon måste tajma beräkningarna exakt så här års.
Så här års? Vad har det för betydelse?
Hon sa någonting om sol...
Om jag ska vara ärlig, var jag inte direkt uppmärksam.
Verkligen?
Carter?
Snart färdig, sir. Den här tiden på året är en rak linje mellan P2X-555-
- och jorden inom 112 000 km.
Jag uppdaterar kalkylen så att den tar med gravitationen i rymdtids warpen.
Det visste vi väl! Låt oss komma iväg.
Ja, sir.
Ni kan starta uppkopplingsproceduren.
- Hur är det med handen? - Lite värk men annars bra. Tack.
Ta den här lappen med dig. Ha den i din ficka tills du kommer till andra sidan.
Den förklarar sig själv.
Sparre två kodad.
- Är allt som det ska? - Det är bara bra.
- Sparre tre kodad. - Dags för avresa, kapten.
Uppfattat, sir.
Sparre fyra kodad.
Sparre fem kodad.
Redan klar?
Sparre sex kodad.
Sparre sju låst.
Vad?
- Såg ni? - Jack, ser du det här?
Kapten Carter... var är vi?
Jag vet inte. För en liten stund var vi tillbaka i portalrummet.
Vet ni, det här ser misstänkt likt ut som bakdelen på en Titan robot.
Klart för testkörning om T minus 20 sekunder.
- Vad är en testkörning? - Precis vad det låter som.
Några idéer?
Avbryt! Avbryt!
Femton sekunder.
- Avbryt! Klart för tändning.
- Avbryt! - Tio-
- nio, åtta, sju-
- sex... fem...
- fyra, tre-
- två, ett...
Tändning.
Hur visste du att det där skulle fungera?
Det visste jag inte.
Händerna på huvudet! På knä!
www. divxsweden. net - nyaste svenska undertexterna på nätet
Översatt av: MJM
Vilka är ni? Hur kom ni in på den här anläggningen?
- Vilken anläggning? - Svara på frågan!
Sir, säg ingenting. Det här är portalrummet.
- Tystnad! - Vi är fortfarande i Cheyenne Mountain.
Nästa som öppnar munnen får smaka på den här!
- Ta dem till förvaringen. - Ja, sir.
Nej, ta mig till ert befäl.
Majoren vill ha allt packat för transport.
Vad är det här?
Mina order är att glömma vad jag sett, så jag vet inte vad du pratar om.
Tack, Sergeant.
Jag tror vi har färdats bakåt i tiden, ungefär 30 år.
Jag tror vi var i båda tidsramarna samtidigt-
- därför var porten där ena minuten och borta i nästa.
En liten plump i beräkningarna, kapten?
Jag är ledsen. Jag vet inte vad jag ska säga.
Ta oss hem igen så säger vi att inget har hänt.
Eller ta oss tillbaka innan vi åkte och det har inte hänt.
Tänk på det.
Vi är de första människorna som rest bakåt i tiden. Så vitt vi vet.
Om vi kan lista ut hur vi gjorde, Finns det massor vi kan åstadkomma.
Vi kunde faktiskt besöka Babylon. Vi kunde se kinesiska muren byggas!
- Eller förhindra historiska händelser. - Nej! Det är exakt det vi inte kan göra.
Varför inte?
På grund av farfars paradox.
Om du mördar din farfar, så blir din far aldrig blivit född.
Så du menar att om vi ändrar det förflutna...
Kan vi förändra vår värld på sätt som vi inte ens kan föreställa oss.
Vi kan upphöra att existera, tillsammans med allt och alla vi känner.
Jag har ingen del i historien på er värld.
När de kommer på hotet ifrån Goa'ulderna-
- kanske de inte ens öppnar portalen.
I det fallet, möts vi aldrig och du är försteminister till Apophis.
- Jag förstår. - Vi berättar inte om Goa'ulderna.
Hur förklarar vi Goa'uld larven som Teal'c har?
Våra avancerade vapen, våra GDO?
Rätta mig om jag har fel, men-
- har vi inte ändrat historien redan bara genom att vara här?
Vi måste koncentrera oss på skademinskning.
Vi måste åtminstone förstöra våra vapen och teknologi.
- Det kommer att bli lite svårt. - Vi kan inte berätta vilka vi är-
- och var vi kommer ifrån.
Det här är en topphemlig anläggning. Anonymitet är inget man uppskattar här.
Vi kan inte berätta för dem att vi kommer ifrån framtiden.
Även om...
Han frågade om vi var sovjetiska spioner. Jag bara...
Följ med mig.
Visst. Absolut.
Jag är major Robert Thornbird.
Du heter?
Kapten James T Kirk på rymdskeppet Enterprise.
Era id brickor påstår något annat.
De Ijuger.
Er amerikanska accent är mycket imponerande, Mr Kirk.
Innan vi lämnar över er till var man nu tar spioner som ni-
- ville jag byta några ord med er.
Ert inträngande i vårt träningsområde-
- kommer att lämna en pinsam notering i mina papper.
Träningsområde?
Vi skulle avfyra en riktig missil 28 våningar ner i ett berg?
Hör på, du vet inte dagens datum...
Vad var det för vapen ni använde?
- Vapen? - Våra kameror visade ett slags vapen.
Tja, det är svårt att säga.
Någon slags statshemlighet?
Nej, bara svårt att uttala.
Min regering gillar inte att hitta spioner i sina säkerhetsanläggningar.
Inte jag heller.
Bob... Kan jag kalla dig Bob?
Även om ni inte lyckats med något.
Om det inte var exakt det vi försökte åstadkomma.
Kirk, du kan prata med mig eller med CIA.
Jag ska vara ärlig med dig, Bob.
Jag heter inte Kirk.
Det är Skywalker. Luke Skywalker.
Fortfarande inget tecken ifrån SG-1. De kom aldrig till P2X-555.
SG-5 får utföra deras uppdrag.
Får jag fråga, vad ska vi göra med SG-1?
De är där ute någonstans. Förhoppningsvis, hittar de tillbaka.
Ska vi inte söka efter dem?
Jag är rädd för att på det här uppdraget är de ensamma.
Jag vet inte vart vi ska. Troligen delar de på oss.
- Vi har inte lång tid på oss att... - Fly och leva våra liv.
Eller...
Jag kan inte tänka mig ett "eller" just nu, sir.
- Inget "eller"? - Det finns ett "eller".
Du kan inte få något att hända bara för att du vill.
Kapten, där det finns vilja, finns det ett "eller".
Om jag stannar här kommer min vuxna symbiot att ta över till slut.
Jag vaktar. Du hjälper chauffören.
- Punktering? - Det var jag som ordnade det.
Innan jag gör det som stod i brevet-
- måste jag få veta vilka ni är och vem som gav det till er.
Herregud!
Mitt namn är Samantha Carter och ni gav mig det där brevet, sir.
General Hammond gav mig ett papper-
- och bad mig ha det i min ficka tills vi kom till den andra sidan.
Det är adresserat till mig, med min handstil.
Vad står det?
"Hjälp dem. "
Hjälpa er kommer att leda till krigsrätt så jag skulle vilja veta varför.
- För att det är er idé. - Ni får idén först om 30 år.
Det är svårt att förstå, men det är så långt bakåt i tiden vi har färdats.
- Tyvärr. Jag kan inte hjälpa er. - Vänta!
Vi kan bevisa det.
- Vilket datum är det? - Den 4 augusti.
1969.
- '69. Vad hände '69? - Månlandningen.
- Det är ett par veckor sedan, eller hur? - Hela världen vet det.
Du såg på månlandningen vid din fars sjuksäng på sjukhuset-
- bara två dagar efter hans första hjärtattack.
- Hur vet ni det? - För att vi känner dig.
Vi kommer att känna dig.
Av någon orsak, beslutar du om 30 år att vi behövde hjälp.
Annars skulle du inte stå här med ett papper.
Kommer du att lyssna på dig själv, eller inte?
- Det är två man, med chauffören. - Tack.
Ursäkta, fröken. Gjorde jag er illa?
Det är "kapten".
Det gör inget, löjtnant.
Kan jag få se lappen?
Vi vill inte skada någon, men vi måste slå ut de där grabbarna.
Duger den här?
Ropa på hjälp.
De agenter som ni vaktar har lyckats komma loss av sig själva.
Hjälp!
- Var är resten av vår utrustning? - I en särskild bil av säkerhetsskäl.
- De borde vara strax bakom. - Bra. Lägg dig på marken. Fort!
Allt som ni konfiskerade ifrån oss, finns i de här två lådorna?
- Utom för ert stråIvapen, ja. - Då så.
Akta er.
Din major hade ett videoband som visade vad den här saken kan göra.
Ja. Det låg i lådorna med allting annat.
Bra.
- Har du några pengar? - Visst.
- Jag kanske har lite. - Det räcker.
Jag ska betala tillbaka. Med ränta.
Allt du sett och hört är hemligt.
- För resten av ditt liv. - General Hammond.
Det låter bra.
Vad ska ni göra nu?
Det är bättre för dig om du inte vet det.
Du ska veta att det jag nu gör, kommer att rädda dig ifrån krigsrätt.
Vi borde komma ifrån den här vägen. Hitta riksvägen.
- Vad har du för plan? - Hitta portalen.
- Är det planen? - Elegant i sin enkelhet, eller hur?
Om vi inte hittar portalen då?
- Det finns en i Antarktis. - Antarktis! Det är en fantastisk plan.
Antag att vi hittar portalen, hur kommer vi tillbaka till framtiden?
Allt står i brevet.
- Visst? - Nej, sir.
Nej, sir?
Det förklarar inte hur vi kommer hem. Åtminstone inte uttryckligen.
"Hjälp dem. "
"Den 10 augusti, 09.15. 11 augusti, 18.03."
Det var hjälpsamt.
Han måste vara kryptisk, för att inte riskera en ändrig av sin egen historia.
Den 10 augusti. Det är kryptiskt.
Det betyder bara att 09.15 kommer något att hända.
Och hända igen nästa dag 18.03.
Vi behöver bara komma på vad som kommer att hända.
Just det.
De förstörde Corvetten, när de ändrade karossen. Den var så häftig.
Jag var faktiskt bara fyra och ett halvt år gammal '69.
Carter, håll upp tummen.
- Vi borde ta oss till New York. - Varför?
Det var där Catherine bodde, eller bor. Hon är den enda som inte är militär-
- och som kan veta något om portalen. Hon lär inte säga något i telefon.
Daniel, det kan du inte.
För att bevara vårt förflutna, får hon inte träffa dig förrän om flera år.
Vi får skaffa en förklädnad.
Låtsas vara... utlänningar.
- Hur ska du göra det? - Jag pratar 23 olika språk. Välj ett.
Hon började sin utforskning i slutet på 60 talet.
Kanske det var vi som gav henne idén.
Den här metoden verkar vara ineffektiv.
Teal'c. Teal'c!
Vad tänkte du på?
Det är effektivt, O'Neill.
Hej! Vi skulle ha stannat, man.
Hej, vi har bensinpengar. Vart är ni på väg?
Till New York. En stor konsert. Vart ska ni?
New York.
Hoppa in.
Åk här framme med mig, broder. Det är lugnt.
Jag heter Michael.
Jag får inte avslöja min identitet.
Häftigt!
- Hejsan. - Hej.
Vad har ni gjort?
Vi har inte... inte gjort något.
Vi har lite problem med-
- etablissemanget.
Jag relaterar verkligen till det.
Om ni kan ta oss ända till New York...
Jag gillar verkligen ditt hår.
Tack.
Vi kunde verkligen behöva lite billiga kläder.
Hittar du ett ställe med billiga kläder, skulle vi verkligen uppskatta det.
Inga problem!
Så... din grej... den där saken.
Vad symboliserar den? Fred?
Slaveri till falska gudar.
Häftigt!
Är den gjord av...
- Diskutera det inte mera. - Jag fattar!
Det är lugnt. Har ni rymt nyligen?
Det är lugnt.
Efter konserten, funderar jag och Jenny på att åka över gränsen till Kanada.
- Av vilken orsak? - För kriget, man. Kriget.
Kriget med Kanada?
Nej.
Utbrott.
- Vad? - Det är den enda förklaringen.
- Vi är här på grund av ett solutbrott. - Inte ett fel i dina beräkningar?
Jag tror inte det. Efter uppdraget på Abydos, när portalen inte fungerade-
- undersökte jag andra användningsområden för portalen, inklusive tidsresor.
- Vad kom du fram till? - Det här.
Tänk om... Ett massivt utbrott pågick-
- när vi färdas mellan jorden och en annan portal?
Om ett maskhåI kommer närmare solen på grund av utbrottets magnetfält-
- kan den utökade gravitationen skicka tillbaka oss till jorden.
- Varför har vi inte provat det tidigare? - Utbrott är omöjliga att förutsäga.
Det tar flera minuter för Ijuset att nå oss, så när vi väl upptäckt ett utbrott-
- är det redan för sent.
Om de är omöjliga att förutspå, hur ska vi då komma hem oss?
Den 10 augusti 09.15. Det står på papperet.
- Är det tiden för nästa utbrott? - Ja.
General Hammond måste ha använt min undersökning för att komma på det.
Det var kanske därför han bad dig göra den överhuvudtaget.
Sen slog han upp två utbrott i augusti 1969 som kunde skicka hem oss.
General Hammond, din gamla rä...
Hej.
- Soppa? - Vilka är ni egentligen?
Kom igen nu, ta något att äta.
Resa mellan jorden och vart? Vad handlar det om?
- När jag sade det, hittade jag bara... - Jag tror inte det.
Ni sa att ni hade problem med etablissemanget.
Det... stämmer.
Fast inte etablissemanget på den här planeten.
Nej, det är sant, Michael.
Vi kom till jorden för att gömma oss, för länge, länge sedan.
Från en galax, långt, långt borta.
Nu är det dags att resa hem och vi behöver er hjälp.
Hur?
Vi måste vara på en plats som kallas New York i morgon.
Jag vet inte.
Det är lugnt.
Det var overkligt!
Det är extremt verkligt. Det är vårt behov av assistans också.
Vi måste hjälpa dem att komma hem, Michael.
Okej. Vi gör det.
Kom i håg att använda filtret.
- Annars bränns mina ögon. Jag vet. - Lycka till.
Vi har bara en chans att bevisa teorin. Förstör inte det här nu, Jack.
Är inte astronomi en av dina hobbies, O'Neill?
Inte riktigt på den här nivån. Nu öppnar vi domen.
Far berättade aldrig att Heinrich Gruber hade en son.
Jag var bara en liten pojke när de arbetade tillsammans, men-
- mein Vater pratade ofta om dein Vater-
- som en av de få människor i den här världen han kunde lita på.
Innan vi fortsätter måste jag fråga-
- vad det är som är så viktigt att vi inte kan prata om det i telefon?
Min far trodde att det fanns en andra artefakt-
- nära den din far upptäckte 1928.
Han refererade till den som en "dörr till himmelen".
Hittade du bara fragment? Ingenting under?
Föremålet hade redan flyttats.
Vi visste att det fanns en anordning till för att kontrollera ringen.
Jag inser att de här sakerna kräver den yttersta försiktighet...
Förklarade aldrig din far vad han gjorde 1945?
Bara att den amerikanska militären-
- var under det felaktiga antagandet att apparaten din far upptäckte-
- kunde användas till dunkla militära ändamåI.
Även det lilla, fick jag svära att hålla hemligt.
- Det hände en olycka. - Ernest Littlefield.
När kriget slutade blev min far och jag tillsagda att aldrig prata om det igen.
Den är helt enkelt bortglömd.
Du kan inte berätta var?
Något gammalt vapenförråd i Washington DC, där den samlar damm.
Det är meningslöst.
Militären vill inte ens erkänna dess existens.
Vet du vilket vapenförråd?
Om några sekunder vet vi om vi kommer tillbaka eller inte.
Om det inte går, O'Neill?
Då gissar jag att vi måste stanna.
Det är dags.
Broder Teal'c... Precis klockan 18.03 i morgon, åker vi hem.
- Nå? - Din teori är bekräftad.
Var måste vi vara, vid morgondagens utbrott?
Washington DC.
Vi är nästan framme, sir. Vi måste hitta en energikälla direkt.
Det kommer vi att göra.
Hör på, jag måste säga det här.
Ni två har varit otroligt...
Härliga.
Det är nog rätt ord.
Folket på vår värld kommer att bli otroligt tacksamma.
- Inte etablissemanget. - Nej, inte de.
Vad vi försöker säga är, att resten av vägen måste vi klara av själva.
Varför?
- För att det är farligt. - Vi vill följa med er.
- Det kan ni inte. - Ni är skyldiga oss det.
Ja det är vi. Vi är skyldiga er en hel del.
Men ni hör hemma här.
Ni måste lita på mig... Det här är en härlig tid.
Michael har blivit inkallad.
Vi tänkte bara åka på konserten först. Ni vet, en sista tur.
Om vi följer med er...
Jag vill inte döda någon.
- Michael... - Sir, du kan inte avslöja någonting!
Han måste bestämma det själv.
Vi kan gå resten av vägen härifrån.
Vi måste ge oss av.
Tyvärr.
Er hemlighet är i säkert förvar.
Det vet jag. Tack.
Ta vara på dig.
Vart?
- Samma väg som vi kom, via P2X-555. - Hur vet du att vi färdas fram i tiden?
General Hammond måste ha valt utbrott på den motsatta sidan av solen-
- så att solens rotation skickar oss framåt i stället för bakåt.
Vi får lita på honom. Vi är 15 minuter ifrån vår enda chans!
- Vi har inte hittat någon kraftkälla... - Hur mycket behövs det?
Håll den i gång!
Ni där, stanna!
Vi måste komma iväg.
Tidpunkten måste vara exakt. Bara några sekunder till.
Tillräckligt nära. Stick!
Skydd!
Tant Em? Tant Em?
Var är alla?
Hej, Jack.
Teal'c.
Daniel?
Jag kände knappt igen dig med hår.
Känner vi dig?
Sam känner nog igen mig. Kom närmare.
Herregud! Cassandra!
- Kära Sam! - Ursäkta mig.
- Vem är hon? - Cassandra.
- Cassie är 13 år. - Inte längre, Jack.
Jag har väntat på er, hela mitt liv.
Ni gick igenom portalen några sekunder för tidigt-
- så utbrottet skickade er långt in i framtiden.
Jag har kommit för att skicka hem er.
- Hur visste du att vi skulle komma hit? - När jag var tillräckligt gammal-
- för att förstå, förklarade Sam vad som hänt och att jag skulle skicka hem er.
En självuppfyllande profetia?
Jag önskar att vi hade mer tid, men tidpunkten måste vara exakt.
- Ni måste åka. - Redan? Men det är så mycket som du...
Du borde veta att jag inte kan.
Det här kan jag trots allt berätta.
Era resor har just börjat.
Inkommande resenär, sir.
- Det är SG-1! - Öppna irisen.
Vi är hemma.
Tack vare en vaken och ung löjtnant Hammond.
Hur visste ni det, sir?
Jag blev beordrad att ledsaga fyra människor ut ifrån Cheyenne Mountain.
I fickan på en av dem, hittade jag en lapp med mitt namn på den.
Det är väl onödigt att säga att jag följde instruktionerna.
Hur visste du att det var dags att ge mig den?
Inte förrän jag såg såret på din hand, när jag tog av dig handbojorna.
Du har väntat på, att det här ska hända.
Ända sedan vi träffades. Det var nära att jag inte lät er åka.
Om du inte hade gjort det, hade du ha ändrat på din egen historia.
Det kommer att bli en lång rapportering. Vi börjar om en timma.
- Ja, sir. - Översten...
Du är skyldig mig 539 dollar och 50 cent, inklusive ränta.
Ja, sir.